The Project Gutenberg eBook of Wähänen Laulu-kirja

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Wähänen Laulu-kirja

Editor: J. F. Granlund

Release date: February 15, 2024 [eBook #72965]

Language: Finnish

Original publication: Turku: J. F. Granlund, 1864

Credits: Tuula Temonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK WÄHÄNEN LAULU-KIRJA ***

WÄHÄNEN LAULU-KIRJA

Toimittanut

J. F. Granlund

Kolmas lisätty painos

Turussa,

Frenckellin kirjapainossa, 1864,

J. F. Granlundin kustannuksella.

Registeri / Sisällys:

Eläköön armias

Arvon mekin ansaitsemme

Entinen aika on Suomelle

Suomenkin maas'

Kyllä on Suomessa luminen luonto

Nouse, riennä, Suomen kieli (1)

Mun muistuu mieleheni nyt

Täällä, pohjantähden alla (2)

Lämpöselle Louna-maalle (1)

Ei huolien pilviä taivahallamme (1)

Luonnon suuren lapsukaiset

Kulkeissani vainiolla

Woi kuinka mailma kolkka on

Lännen ruskokukkasiin

Syksy nyt on, taas meri

Wienan reunall’ koivun alta

Neitto itki itseksensä

Sen ihanaisen Emman saan

Kukka kasvoi kaunokainen (2)

Sammaltunut kota

Tuoll' on mun kultani

Minä seisoin korkialla vuorella

Kultani kukkuu, kaukana

Minun kultan' kaunis on, sen (2)

Itkettää ja surettaa

Onneton olin minä ollessani

Suosio on soma

Ilon ääni ihanainen

Kiilto-mato kukkasissa

Sua, lähe kaunis, katselen

Kesäisen illan kullasta

Mies on maassa oivallinen

Talon-poika, taitava

Jos vaikka kaikki järjestänsä

Touvon aika lähenee

Jo päivä ilman lämmittää (2)

Nyt kesän viime kukka (2)

Mistä Suomi leivän saa

Minä mielin muistutella

Jussi lähti kaupunkiin

Piika-parvi paras

Harjun-mäen kalliolla

Tuo on mun kukkoni (1)

Juoma janon sammuttaa

Pojat! pois nyt kalja tieltä

Löytyypi kultaa kupiksi

Tyhjät maljat pidossa

Ei maljasta maisteta maaten (1)

Mull' oli pullo (1)

Syksy nyt on, Wiina jo poltolla

Pamppu soittaa torvellansa (1)

Ämmä, hoi (2)

Nyt surussani (1)

Juovuksissa kaiken yön (1)

Ystävä-kullat, Siukut ja Weikot! (1)

(1) merkityt laulut ovat lisätyt toiseen painokseen [1861] ja (2) merkityt tähän kolmanteen. [1. painos 1856].

Tähän painokseen olen pannut niitten laulujen alle nimet, joitten tekiät eli kääntäjät olen tietänyt, toivoen heidän ei pahaksuvan sitä, koska heidän nimensä on jo kumminkin tullut tutuksi nimimerkeistänsä edellsissä painoksissa.

Turussa 20 syyskuuta 1864.

Kustantaja.

SUURELLE RUHTINAALLE

Nuotti "God save the king" etc.

Eläköön armias,

Rakkahin Ruhtinas

Rauhallinen!

Jossa on onnemme,

Jossa on ilomme,

Turva ja toivomme

Täydellinen.

Avaten armonsa

Wahvisti valtansa

Wartiamme;

Lepo on levinnyt,

Walistus virinnyt,

Elatus enennyt

Majoissamme

Suojeltu sodassa

Riemuitkoon rauhassa

Suomalainen!

Olen taas uudella

Uskollisuudella,

Urhollisuudella

Alammainen.

O, Luoja laupias!

Wahvista voimallas

Ruhtinaamme!

Elonsa enennä,

Päivänsä pidennä,

Waivoja vähennä

Waltiamme!

Töidensä tunnossa,

Menonsa muistossa

Eläköön hän!

Waeltain vieläkin

Taivahan tielläkin,

Muistossa meilläkin

Eläköön hän!

LAULU SUOMESSA

Arvon mekin ansaitsemme

Suomen maassa suuressa,

Waikk’ ei riennä riemuksemme

Leipä miesten maatessa;

Laiho kasvaa kyntäjälle,

Arvo työnsä täyttäjälle.

Suomen poika puolestansa

Tunnetaan jo jaloksi,

Korvet kylmät voimallansa

Perkailee hän pelloksi;

Hän on rakas, rauhallinen,

Mies sodassa miehuullinen.

Opin teillä oppineita

Suomessa on suuria,

Wäinämöisen kanteleita

Täällä tehdään uusia;

Walistus on viritetty,

Järki hyvä herätetty.

Suomen tytön poski-päihin

Luopi veri kukkaiset,

Hall' ei pysty harmaa näihin,

Näit' ei pane pakkaiset;

Luonnossa on lempeyttä,

Sydämessä siveyttä.

J. Juteini

LAULU SUOMELLE

Entinen aika on Suomelle aivan

Liiaksi lisännyt vaaran ja vaivan;

Waan nyt on huokea huoletkin voittaa,

Kuin onnen aurinko armas jo koittaa.

Suomessa säilyvät rauha ja riemu,

Syttynyt rakkaus, sydämen liemu,

Warahin valistus loputa loistaa,

Elämän polulta varjoja poistaa.

Taipumus työlle on nääntänyt nälän,

Täyttänyt aineilla aittamme väljän;

Pohjolan pojat, ne tottuvat toimeen,

Tyttäret työntävät kudetta loimeen.

Korkean koulun ja opiston suuren

Tutkinnot tuottavat järjelle juuren,

Joka jo toivolle alkua antaa,

Hengelle hedelmät kaunihit kantaa.

Wiisahat ottavat opista vaarin,

Kyntäjät työllänsä täyttävät laarin,

Kuulusa kunnia keskemme kestää,

Tuntomme turmiot elosta estää.

J. Juteini

SUOMENMAALLE

Nuotti: "Herrliga Land" etc.

Suomenkin maas'

Aurinko lämmin on noussut;

Jää on jo virtana juossut

Suomenkin maast'.

Kaunojen maan

Wuoret ja metsiköt suuret

Waattehet kantavat uudet.

Kaunonen maa!

Onnemme maa!

Ei vapauttakan puutu,

Rakkaus, riemu ei muutu

Onnemme maas'.

Woimakas maa!

Kansa on urhosa aina,

Waivat ne miestä ei paina.

Woimakas maa!

Äitimme maa

Walvovan saanut on mielen;

Kaunon ja kuulemme kielen

Äitimme maan.

A. Warelius

[Ensikerta laulettu Länsisuomalais oppilaisten vuosi-juhlalla

Helsingissä, toukokuun 15 p. 1847.]

MENESTYS SUOMESSA

Kyllä on Suomessa luminen luonto,

Mutt' hyvän-suonto

Riemulla rintoja lämmittää.

Kulkekoon talvella kylmänä kuukin,

Lämmin on luukin,

Kun veri ystävät yhdistää.

Kesällä leikkivät linnut ja karjat,

Makeat marjat

Warsista valmiina taitellaan;

Kedolla kestävät lapset ja laumat,

Pellolle aumat

Korkeat, laveat laitellaan.

Pienestä piiasta paisuupi nainen,

Niin, samallainen,

Kuin marja kukasta viljellään.

Miehiksi nousevat poikamme norjat,

Suorat ja sorjat,

Miehinä mieltänsä kiitellään,

Ei ole elämä onnea vailla

Suomenkan mailla;

Avoina ovi on nautintoon.

Naitavan neitosen lempeä laatu,

Simasta saatu,

Aina on sulava suosioon.

J. Juteini

SUOMALAINEN LAULU

Nuotti: "Gott erhalte Franz den Kaiser".

Nouse, riennä, Suomen kieli,

Korkeallen kaikumaan!

Suomen kieli, Suomen mieli,

Niiss’ on suoja Suomen-maan;

Yksi mieli, yksi kieli

Wäinön kansan soinnuttaa.

Nouse, riennä, Suomen kieli,

Korkealle kaikumaan!

Suomalaisen kuokka, aura,

Kyntäneet on Suomen-maan;

Kasvoi vehnä taikka kaura,

Maa on meidän perkamaa.

Kelläs täss' ois äänen vuoro

Meidän maata johdattaa?

Nouse siis sä, Suomen kieli,

Korkeallen kaikumaan!

Suomalainen yksin kesti

Ruton, näljän aikana,

Yksin miekallansa esti

Wihollisen maastansa;

Suomalain siis yksin käyköön

Käsin ohjiin onnensa.

Nouse, nouse, Suomen kieli,

Korkealle kaikumaan!

Äänis-järvi, Pohjan-lahti,

Auran-rannat, Ruijan-suu,

Siin' on, Suomalainen, mahti,

Jok' ei oo kenenkään muun,

Sillä maalla sie oot vahti,

Älä ääntäs' halveksu!

Nouse, riennä, Suomen kieli,

Korkeallen kaikumaan!

A. Oksanen

SAWOLAISENLAULU

Mun muistuu mieleheni nyt

Suloinen Savon maa!

Sen kansa kaikki kärsinyt

Ja onnehensa tytynyt

Tää armas, kallis maa!

Kuin korkiat sen kukkulat

Kuin vaarat loistoiset!

Ja laaksot kuinka rauhaiset,

Ja lehdot kuinka vilppahat,

Kuin tummat siimehet!

Sen salot kuin siniset on

Puut kuinka tuuheat,

Ja kuin humina hongikon

Syv' on ja jylhä, ponneton,

Ja tuulet lauhkeat!

Ja kussa tähdet tuikkavat

Kovalla talvella,

Ja kussa Pohjan valkeat

Suloisemmasti suihkavat,

Kuin Savon taivaalla?

Tok' yhtä vielä muistelen,

Sen suihke armaampi,

Se silmä on Savottaren,

Johonka taivas loistehen

Ja sinens' yhdisti.

Me emme liioin kerskuko,

Sanomme kumminkin:

Muu Suomi ellys ilkkuko,

Jos meill' on hoikka kukkaro,

Jos köyhiks' keksittiin.

Useinpa pelto kultainen

Se sulla kellerti,

Kun meidän vaivan, viljehen

Kumohon löi vihollinen

Ja poltti tuhaksi.

Ja monta kertaa sattui niin,

Kun meitä vainot löit,

Kun vaimot, lapset kaadettiin,

Ja miehet sortui sotihin,

Sä rauhan leipää söit.

Jos kielin voisi kertoa

Näkönsä vanhat puut,

Ja meidän vaarat virkkoa,

Ja meidän laaksot lausua,

Sanella salmensuut;

Niin niistäpä usiampi

Hyv' ois todistamaan:

"Täss' Savon joukko tappeli,

Ja joka kynsi kylmeni

Edestä Suomen maan!"

Siis maat' en muuta tietää voi

Savoa kalliimpaa,

Ja mulle ei mikään niin soi

Kaikesta, minkä Luoja loi,

Kuin: "armas Savon maa!"

A. Oksanen

KOTO-MAAMME

(Lasten laulu)

Nuotti: ”Minun kultan’ kaunis on”.

Täällä, pohjantähden alla,

on nyt kotomaamme;

Mutta tähtein tuolla puolen

toisen kodon saamme.

Täällä on, kun kukkasella,

aika lyhy meillä;

Siellä elo loppumaton,

niinkun enkeleillä.

Täällä sydän huokailee, ja

itku silmän täyttää;

Siellä sydän iloitsee, ja

silmä riemun näyttää.

Sinne toivon siivillä jo

sydän pieni lennä;

Siellä kun on kotomaani,

sinne tahdon mennä.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1863 Tähti sanomaan n:o 2.]

POHJALAISEN KANTELE

Lämpöselle Louna-maalle

Pohjan mies on muuttanut,

Antavaisen ilman alle

Kodon uuden katsonut.

Lemmakas on laakso siellä,

Laiho runsas loistava;

Wisertäävät linnut vielä

Tuhannella taidolla.

Mutta mieli pohjalaisen

Isän-maan on muistava,

Kankahan sen kaikuvaisen,

Sulo suot ne kaukana.

"Soippas, kuulus kaunokaisin

Wanha Wäinön kantelet!" –

Walittaa se: "Oi, jos saisin

Salot, sauhut entiset!

Hedelmillä herkku-suita

Eipä Suomi suosita;

Wiikunoita viinapuita

Etpä nähdä siellä saa.

Mutta metsät, honka-loimat

Suosittaavat sydäntän;

Laulavat ne luonnon voimat

Wirttä veikon virkeän.

Revon liekit liehuvilla

Walkehilla välkkyvät;

Paukkuvilla pakkasilla

Järiseevät järvi-jäät.

Kumiseevat kuuset sorjat,

Korpi jylhä kuntoa;

Nuorukaisen sukset norjat

Hihteleevät hangella.

Mäet pohjan mäntynensä,

Härmä-helmet hiuksilla,

Kutsuvat mun kestillensä;

Heit' en henno unhohtaa.

Neito siellä nauru-huuli,

Puna-poski, pulskea;

Riemu-rinnat talvi-tuuli,

Wilkku-silmät, virvottaa.

Lumi-puhdas Pohjan nainen,

Raikas on sen rakkaus;

Lempi miehen leimuvainen,

Raitis on sen rohkeus.

Elävälle – empä tiedä

Parempaa, kuin Pohjola.

Eikä tuoni taida viedä

Suodumpaan, kuin Suomen maa".

A. Warelius

OPISTOLAIS-LAULU

Ei huolien pilviä taivahallamme,

Ei kateus pimitä aurinkoamme;

Waan kirkas ja jalo

On päivämme valo,

Ja kuu-kullan muoto,

Kuin hohtava luoto

Se yömmekin päiväksi kirkastaa,

Se mielemme tummatkin valistaa.

On Suomemme lähellä pohjoista napaa,

Mutt' veri on lämmin ja mielemme vapaa;

Ja kirkas ja jalo

On tiedetten valo;

Ja tulvaiset, vetteet

On toivomme hetteet,

Ja rakkaus rintamme riemuittaa,

Se rakkaus pakkasen karkoittaa.

On matala kansamme onni ja olo,

Mutt' kaukana poissa on surkea polo.

Ja sankari-suku

On isäimme luku;

Ja poiatkin sorjat,

Uroolliset, norjat,

Ne isäinsä tekoja täyttävät,

Ne uusia maineita näyttävät.

Y. Koskinen

ELÄMÄN NAUTINNOSTA

Luonnon suuren lapsukaiset avaruuden alla,

Nauttikaamme elämätä iloll' ihanalla;

Pois, pois karvaus,

Wältä, veikko, huolet!

Pois, pois valitus,

Taita tuskan nuolet!

Rakkaus on tuskan alla rinnassamme täällä

Aina niinkuin päivän-paiste syksysellä säällä;

Pois, pois vihainen

Wäliltämme vaino;

Pois, pois salainen

Kateuskin kaino!

Ilon aamu autuas on nytkin alkavainen,

Riemun päivä ruskottaapi kaunis, koittavainen;

Pois, pois turmellus,

Hyvin hyvää käytä;

Pois, pois huokaus,

Toivoll’ onni täytä!

Hyvä, niinkuin kuutamolla kuljeskellessamme,

Ompi toivo, sielun valo, vaelluksessamme;

Pois, pois epäillys

Erhetyksen yöstä;

Pois, pois pimeys

Tunnosta ja työstä!

Kyllä kalma ennustaapi, ettäs olet multa,

Että kaikki katoaapi, kauneus ja kulta;

Pois, pois kuitenkin

Kuollon pelko peitä;

Pois, pois pikemmin

Murhe musta heitä!

Missä lienee muuttumata olo maamme päällä?

Tyytyväisyys ompi vasta onnen täyte täällä;

Pois, pois viipyköön

Murhe-päivä meiltä;

Pois, pois pysyköön

Itku ilon teiltä!

J. Juteini

ANNI

Kulkeissani vainiolla

Kuulin Annin laulavan,

Kuulin kuuset takalolla,

Kalliotkin kaikuvan:

Tulan, tulan, tee. :,:

Suksutellen mehu miellä

Annin kumppaniksi jäin,

Sanoen: kah, "laula vielä"!

Ja se armas laulo näin:

Tulan, tulan, tee. :,:

Niin hän lauloi hymy-huulin,

Sima-silmin, sulo-suin,

Hiljaa hengiten ma kuulin;

Enkä muista muuta kuin:

Tulan, tulan, tee. :,:

Taivas leimahti ja loisti.

Kuin hän istui vieressäin;

Suuta pyysin: "toisti, toisti!"

Wastas hän ja lauloi näin:

Tulan, tulan, tee. :,:

Wapaus on rinnastani,

Rauha, riemu rientänyt,

Yöt ja päivät korvissani

Soittaa sama ääni nyt:

Tulan, tulan, tee. :,:

Kallio

IKÄWÖITSIÄ

Nuotti "Jag kommer ifrån Nobis, jag" etc.

Woi kuinka mailma kolkka on,

Ja toivo valoton ja musta,

Se pieni sydän, levoton,

Ei löydä mistään huvitusta.

Sen yksin hauska huvitus

Ei täällä muu, kun sinä, ollut;

Nyt olet pois, ja kaipaus

On hauskuuteni siaan tullut.

Ja vaikkas kauvas minusta

Pois taisit ijäisesti mennä,

Ei luovu sydän sinusta,

Et poiskan sinä siittä lennä.

Jos miinkä ties sun johdattaa,

Jos poiskin haudan tuolle puolen,

Ja sua en täällä nähdä saa,

Saan sitte kumminkin kun kuolen.

Ja vaikka tähti viimmenen

Sun uusi kotos olis siellä,

On matka hauska, lyhkönen,

Ja toivo kumppanina tiellä.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1856.]

KANTELEEN SOITTAJA.

Lännen ruskokukkasiin nyt

päivä kirkas nukkuu,

Lintu-parven vihertäissä

käki puussa kukkuu.

Lahti laski levollensa,

eikä värähdäkkään,

Eikä edes haavan-lehti

puussa välähdäkkään.

Metsä vastaa iloisesti

kanteleeni ääneen,

Sinne sanoi kanteleeni

huokaukset jääneen.

Nouse länsi-tuulinen ja

perhosena lennä,

Ett'ei kanteleeni suru

metsään saisi mennä.

Lennätä se kullalleni,

kauvas metsän taahan,

Yli suon ja yli järven,

toiseen taka-maahan!

Kuiskuta se hiljaa hälle

terveisiksi multa,

Että tulis iloiseksi

surevainen kulta!

Soi nyt kulta kanteleeni,

kohta tuuli herää,

Soi! ja sitte polvilleni

nuku täksi erää!

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1848.]

INGEBORIN WALITUS

(Ruotsinkielisestä)

Syksy nyt on,

Taas meri kuohuva myrskystä on.

Ah, joka pääsis nyt sentään

Lainneille lentään.

Kaukana nä'in

Purjehen, lennossa läntehen päin.

Hauska on seurata vielä

Friitjoa siellä!

Lainneinen, so'!

Hiljastu! rientää se muutonkin jo.

Loistakaa tähtiset noille

Purjehtijoille.

Sitte kun tuo

Taas kevä kotio hänen, niin mua

Ei näe silmänsä tässä,

Rantoja lässä.

Siks mun saa,

Rakkaudestani, tuonelan maa;

Taikka jos vieläkin hivun

Waivoissa kivun.

Haukka, hän sun

Juuri niin orvoksi jätti, kun mun;

Mutta en päästäkkän sentään

Pois sua lentään.

Muotoses saan

Neulojen liinasen kulmalle vaan:

Siiviss' on hopia multa,

Warpaiksi kulta.

Haukalta sai

Frejakin siivet, ja niillä hän kai

Lenteli lystinsä vuoksi

Kultansa luoksi.

Siipes, jos saan,

Niin mua eivät ne kannata, vaan

Kuolema minulle antaa

Siivet, kun kantaa.

Haukkanen so'!

Katsos nyt kanssani lainneille, jo!

Ah, mutta eipä nyt vielä

Näy häntä siellä.

Kuolluna mun

Löytää hän vissiin, ja hengissä sun.

Terveiset saa sitte sulta

Itkevä kulta.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1845 sanomiin "Åbo Tidningar" n:o 83.]

RAKKAUS

Wienan reunall’ koivun alta

Kuulu soitto kaunihin

Aurinkoisen taivahalta

Waipuessa aaltoihin.

Siellä istu ihanainen

Neitsy kanteleinensa,

Sulhoansa surevainen

Muilla mailla kaukana.

Ilakoiten ilta-henki

Ulpukoita uittelee,

Nukkuvaisen kukkasenki

Hieno-huulet suutelee.

Näitä neitsy niiskutellen

Kyynel-silmin katselee,

Wirran vienon pyörtehellen

Suru-suulla soittelee:

"Suotta (laine läikkyväinen,

Turha vetten vierimä)

Aik' on raukan rientäväinen,

Yksinäisen yljätä.

Koska saanen sylissäni

Suositella sulhoaan'?

Ikävissä itkeväni

Tietäneekö ollenkaan?

Uskollinen olevansa

Wanno varsin kuolemaan;

Eipä liene armastansa

Häntä saatu unhottaan.

Kukostus on tärkki liljan,

Surkastuu jo muotoni.

Kultan' kurja! Ah, jos hiljan

Tulet, löydät hautani".

Niin hän laulo, levollensa

Luonnotarten mennessä,

Katosi jo laulunensa

Leivonen, lintu kielevä.

Hiljasesti kyhkyläinen

Kumppaninsa kyljessä.

Laulurastas yksinäinen

Kuultelee hän tyttöä.

Yö jo maita peitteleepi

Warjohonsa; uupuva

Ääni viimein vaikeneepi

Walittava rannalta.

Sinne aina iltasella

Palas nuori neitonen,

Siellä tahto odotella

Tulemista sulhasen.

Kuulu kerran ääni tuttu,

Tuli viimen viipynyt:

Ihanaksi mailma muuttu,

Katos kaikki tuska nyt.

Soi nyt harppu heljimmästi

Sanat, sulhon tultua,

Laula lintu lempiästi

Raiku metsä rannalla!

Tanssi kukka kauno-päinen,

hieno-helma heiluva,

Liehu lehti löyhyväinen

Leikki lumme lahdella!

Sulhasensa sai jo nainen,

Kyllä kauvan kaivatun;

Aika armas alkavainen

On nyt kanssa kihlatun.

Wiipymättä vihkiääpi

Rakkaus he rauhassa,

Suosiolla säilyttääpi.

Onnen oivan runsasna.

A. Warelius

NEITON KUOLLO

Neitto itki itseksensä

Pienen virran rannalla:

Kuuli soiton sulhasensa

Tuolla vuoren reunalla.

Kanteleinen kajahteli

Sulhasensa ilossa;

Neiton silmät tipahteli

Wettä kuumaa huolissa.

Mikä se niin neiton jätti

Ikävässä huolemaan?

Ystävänsä hänen petti,

Saattoi suruss' kuolemaan.

Itku-silmin neito näki,

Kuinka leivo kielevä,

Kumppaninsa iloo teki,

Onnestansa laulava.

Sillon suru surmallansa

Neiton rintaa runtelee,

Kuin hän kuulee korvillansa

Ystävänsä kanteleen.

"Sulje, virta, kyyneleeni,

Sulje, virta, silmäni,

Sinä olet ystäväni,

Koska hyljäs kultani".

Sinne vaipui virran ala

Neitonen se kaunihin;

Leivo laulull’ surkialla

Neiton saatti aaltoihin.

WILHELMI JA EMMA

Nuotti: "Liset en envis flicka var" etc.

Sen ihanaisen Emman saan

Nyt nähdä, suloisimman,

Jo nääntyvänä murheissaan,

Sen kaikkein kaunihimman.

Hän uskotulleen uhrasi

Suloisen sydämensä;

Sen pettäjälle tuhlaisi,

Nyt itkee, itseksensä:

"Ja vaikkas olet tunnoton,

O Wilhelmini mulle,

Niin sydämeni sentään on

Kuin liekki lämmin sulle.

"Nyt kyllä kärsii murheissaan

Sun Emmas elämäänsä;

Ja turvatonna tuskissaan

Hän itkee ikäväänsä.

"Kyll' lupasitkin lujasti

Mull' uskollinen olla,

Ja vannoit, varsin vahvasti;

Se kuullaan tuomiolla.

"Nyt raskas kulkea on tie,

Kun tylyytes on vaivan',

Se, murheella, mun hautaan vie

Juur' ankarasti aivan.

"Jo kaikki mustaks' muuttuvat

Silmissän sumeheksi,

Kuin kuultelen, niin huutavat

Mua mullan morsiameksi.

"Jo Engeleitä, joukottain

Nyt yltä ympärillän',

Jo tuhansin ja sadottain,

Nyt saavat nähdä silmän."

Jo kellot kauniis kuuluupi,

Nyt soivat, surusesti,

Et Emman maja muuttuupi

Juur' hautaan, hiljaisesti.

Kun kukkanen hän lankesi,

Myrskyltä murrettunna,

Ja rakkahana raukesi,

Kaikilta kaivattuna.

Taas Wilhelmi se kirkolle

Kulkeepi toisen kanssa,

Hän viepi sinne vihille

Sen väärän morsiamensa.

Waan paari-puitten päällä nyt

On arkku auastuna,

Siin' kaunis Emma, kylmennyt,

On muodost' muuttununna.

Täss' Wilhelmi nyt seisahtui,

Ei mennyt edemmäksi;

Kun koko mailma jo mustettui,

Silmissään pimiäksi.

Hän tunsi tuskan tunkevan,

Ja putos polvillensa;

Niin Wille nähtiin lankeevan,

Kumarten, kasvoillensa.

Ei suulla saata sanoa

Sen Willen vaikeutta;

Ei taida kieli puhua

Sen suurta surkeutta.

Nyt huuto kuului haikia –

Hän vaivoissansa vaipui;

Näin loppui vaiva vaikia,

Hän paarten päälle taipui.

Niin Wille hengen hinnalla

Sai petingosta laata,

Ja Emma Willen rinnalla

Ijäistä unta maata.

PETETTY NEITO

Kukka kasvoi kaunokainen

Kesä-nurmen pinnalla,

Toivon taimi ihanainen

Siskojensa rinnalla.

Keviästi kevä-tuuli

Sai sen latvan häilymään,

Waikka aina kukka luuli

Ruusujensa säilyvän.

Soimas aina siskojansa,

Ylpeili hän itsestään,

Kääntänyt ei niskojansa

Koskaan heitä näkemään.

Niin hän kasvoi kaunihisti,

Kasvoi kesän kaunihin;

Mutta mato myrkyn pisti

Kukka-ruusun juurihin.

Walkeni sen kaunis varsi,

Lakastui se kukkanen.

Ylpeys näin kaikki karsi,

Kuule, neito rukkanen!

J. G. D–n

IDA JA FRANS ALFRED

Nuotti: "Mossbelupen hydda" etc.

Sammaltunut kota,

Heklan juuressa,

Waston tuulten sotaa

Puiten suojassa;

Murhe vielä

Kaipaa siellä

Kukkaa, myrskyn kaatamaa,

Idaa, jonk' on vielä

Risti haudalla.

Muille maille meni

Fransi sotimaan.

Ah mun sydämeni,

Huokas Ida vaan:

Koska kuulen

Tuiman tuulen

Meren kuohuun nostavan,

Silloin Fransin luulen

Jällen tulevan.

Ida kolme vuotta

Itkein odottaa

Fransiansa suotta,

Tunsi aivan

Suuren vaivan,

Isältään sen salasi;

Ikävöityn laivan

Nähdä halasi.

Kuiva niin kuin kukka

Syksyn tullessa,

Kaunis Ida rukka

Syväss' murheessa.

Tuska, vaiva

Sydänt' kaivaa,

Kuin ei tullut takasi

Fransi ja se laiva,

Jota kaipasi.

Tytärtänsä suree

Wanha vaikiast’,

Tauti häntä puree

Yltä haikiast’.

Ida kuule!

Älä luule

Fransis menneen tuonelaan;

Häntä kohta sulle

Lähden noutamaan.

Ida meni rantaan

Aina tuskissaan

Fransin nimet santaan

Kirjottelemaan

Päivä-kaudet,

Ehtoo-kaudet,

Kuutamoilla yksistään,

Sinne vuosi-kaudet

Meni itkemään.

Kova raju ilma

Nousee merellä,

Mustenee mailma

Maalla, vedellä;

Laivat hajoo,

Moni vajoo

Tuulen tuiman käsissä,

Harvat, jotka kajoo

Maata hengissä.

Idan vanha Isä

Kuolin-vuoteellaan,

Idan tuskaa lisää

Hälle sanoissaan:

"Kaikki muuttuu,

Ilo puuttuu,

Aikani on loppunut,

Fransi sulle suuttuu

Sinust’ luopunut".

Sitte Idan kättä

Siunain pusertaa,

Hyvästi sen jättää.

Kuollo musertaa

Isän itte,

Idan sitte,

Yhtähaavaa kummankin;

Rauhan, levon sitte

Saivat kumpikin.

KULTAANSA IKÄWÖITSEWÄ

(Kansan-laulu)

Tuoll' on mun kultani, ain' yhä tuolla,

Kuninkaan kultasen kartanon puolla;

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

On siellä tyttöjä, on komioita,

Kultani silmät ei katsele noita;

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

Kauniit on kukkaset, kaunis kevä-aamu,

Kauniimmat kultani silmät ja haamu;

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

Linnut ne laulavat sorjalla suulla,

Sorjampi kultani ääni on kuulla;

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

On mesi-leipäkin kyllä makoista,

Kultani huulet ja suu ovat toista;

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

Woi koska koittaa se riemuinen päivä,

Jollon on kultani viereeni käyvä!

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

Riennä jo, kultani pois koto-puoleen,

Nyt ikävään menehynkin ja huoleen;

Woi minun lintuni, voi minun kultani,

Kuin et tule jo!

KREIWIN SYLISSÄ ISTUNUT

(Kansan-laulu)

Minä seisoin korkialla vuorella,

Wihriäisessä laksossa;

Sieltä näin minä laivan lainneilla purjeissa,

Kolme kreiviä laivalla.

Ja he laskivat laivansa rannalle,

Maalle riensivät astumaan;

Ja se nuorempi kreiveistä kaikista

Tuli minua kihlaamaan.

Sitte otti hän sormuksen sormestaan,

Nätin hohtavan kultasen.

"Katsos nyt, minun piikani ihana,

Sinä saat tämän sormuksen."

"Minä ouoilta en ota sormusta;

Sitä kielsi mun äitini". –

"Ota pois, pane sormus sormeesi,

Sitä ei näe äitisi!"

"Mihin kätkenen nyt tämän sormuksen,

Ettei minun äitini näe!"

"Sano: laksossa, tuolla kuin kävelin,

Olen löytänyt sormuksen".

"Älä valhetta mua pyydä puhumaan,

Kyllä äitin' sen ymmärtää;

Mun on paljo parempi sanoa:

Kreivin sylissä istuin mä."

Lämmin ilta se oli ja ihana,

Linnut kilvassa lauloivat,

Keto allansa kaunis ja vihanta,

Kukat kedolla kasvoivat.

Tyttö istui nyt kreivinsä sylissä,

Moni muistuipi mielehen;

Päivä laski, ja yö oli joutunut,

Kreivin nukkui hän vierehen.

Mutta aamulla, koska hän heräsi,

Huomas' itsensä yksinään;

Laiva pois oli lähtenyt rannalta,

Pojes kreivikin vierestään.

"Woi nyt, voi mua vaivasta piikaa, voi!

Kuinka onneton ollenen;

Ota pois meri, vie tämä sormuskin,

Mitä sillä nyt enää teen."

"Minä nyt näen sen, ehkä myöhäänkin,

Että muita hän rakasti,

Minun jätti hän surussa itkemään;

Ja mun viekkaasti vietteli."

KULTANI KUKKUU KAUKANA

(Kansan-laulu)

Kultani kukkuu, kaukana kukkuu,

Saiman rannalla ruikuttaa;

Ei ole Ruuhta rannalla,

Joka minun kultani kannattaa.

Ikävä on aika, päivät on pitkät,

Surutont' en hetkee muistakkaan;

Woi mikä lienee tullutkaan,

Kuin ei jo mun kultaani kuulukkaan!

Toivon riemu ja autuuden aika

Suruani harvon lievittää;

Rintani on kuin järven jää –

Kukapa sen viimenkin lämmittää?

Kotka se lenteli taivaan alla,

Suorsa se souteli aalloilla;

Kulta on Saiman rannalla.

Lähteä se ei tohdi tuulelta.

Tuuli on tuima, ankarat aallot,

Ruuhet on rannalla pienoiset;

Ruuhet on aivan pienoiset,

Kultaseni sormet on hienoiset.

Oi, älä lähde aaltojen valtaan!

Aallot ne sun pian pettäisi.

Ei mua murhe heittäisi,

Ennen kuin mun multakin peittäisi.

KULTASENI

(Kansan-laulu)

Minun kultan' kaunis on, sen

suu kun auran kukka;

Silmat on sen siniset

keltanen sen tukka.

Älä sure sorja neitto,

vaikka toisen orja;

Kohta kuluu kuusi vuotta (1),

kyllä sinun korjaan.

(1) Tästä näkyy, että Suomalaisen orjalla oli sama oikeus kun hebrealaisenkin. Hän sai kuuden palvelus-vuoden perästä lähteä pois seitsemäntenä, vapaana lunastamata 2 Mos. 21:2.

KULTAANSA SUREWA

(Kansan-laulu)

Itkettää ja surettaa ja

huoleks' tahtoo tulla,

Kuin on muilla kultasensa

eikä ole mulla.

Kultani on kaukana ja

kaukana se kukkuu;

Yksin täytyy maata mennä,

yksin täytyy nukkuu.

Kultani on kaukana, niin

kauas taisi mennä,

Ettei sinne pienet linnut

ijässänsä lennä.

Oi, jos pieni lintunenkin

sanoman nyt toisi,

Suru menis mielestäni,

sydän hyvin voisi.

Lennä, lennä lintu raukka,

puhu kuullakseni! –

Kävitköstä kullan maalla,

näitkö kultaseni?

Sano, kuinka kullan maalla

aamu armas koitti;

Ilossako elettiin, vai

suruko he voitti.

Mitä näit sä muutakin, ja

näitköstä senkin,

Jos ne oli terveena ja

kulta liiatenkin.

Tule kulta tälle maalle,

tule poika kulta,

Ett'ei rientäis turhaan tämä

ikä nuori multa.

TURWATON

(Kansan-laulu) (1)

Onneton olin minä ollessani,

Onneton tähän kylään tullessani;

Onnettomaksi olen minä luotu,

Ei ole minulle ilo-päivää suotu.

Ei ole turvaa siellä eikä täällä,

Enenpää kuin linnulla lentonsa päällä.

Maalima minua nyt paljokin vaivaa,

Kuoppia teilleni eteeni kaivaa.

Ystäväni myöskin on ynsiäksi tullut,

Kuin hän on maailmalta juttuja kuullut.

Kuuleppas kultani, vielä sana yksi:

Kuinkahan näin tulin minä hyljätyksi?

Kuka sinun öksytti rakkauden tiellä?

Tule, tule kertakin luokseni vielä!

Muistakkos muinen kun marjassa käytiin,

Ahosilla istuttiin ja leikkiä lyötiin?

Päivä se paisti, ja pienet kukat loisti;

Kukatkin ne ketosilla iloamme toisti.

Linnut ne laulelivat metsien päällä;

Meistä he lauloivat siellä ja täällä.

Ei ole ajat enää, niinkun olit ennen,

Entiset ajat ovat olleet ja menneet.

Entinen oma kulta ei enää hoida;

Niin se mun heitti kun pienen linnun-pojan.

Toivoni raukesi, meni juuri tyhjään,

Ei ole mulla nyt ilo-päivää yhtään.

Enkä mä itselleni näin luullu käyvän;

Ikäväni kestää nyt kuolema-päivään.

Olen niinkun kyyhkynen vierahalla maalla,

Lentävä lintunen taivahan alla.

Olen niinkuin oksalla varpunen pieni,

En tiedä kuhun otan matkan ja tieni.

Nuoruus-ikä rientää ja aikani kulkee;

Jopa noista vaivoista väsymyskin tulee.

Päiväni päätyy ja elämäni katkee,

Multa se murheeni peittää ja kätkee.

[On enemmiten yhtäläinen kuin Kantelettaressakin.]

SUOSIO

Suosio on soma

Onnen siemen oma,

Josta kasvu kaunis ilmestyy;

Sillä suloisella

Levon laitumella

Kaikki meille hyvin menestyy.

Sydän siivollinen,

Rinta riemullinen

Sulattaavat mielen suosioon;

Mutta viha, vaino,

Kateuskin kaino

Jouduttavat järjen turmioon.

Karhu kontiolla

Woipi vielä olla

Luonto kauhiampi lausuttaa,

Kuin on kulkevalla

Wainon vallan alla,

Joka pahan sisun paisuttaa.

Tunnoton ja tuima,

Päästä hullu, huima

Siis on suotta nurja sovintoon;

Sillä kukin kurja,

Hirmun henki, hurja

Waipunut on itse vahinkoon.

J. Juteini

LEIWOSELLE

Ilon ääni ihanainen

Intohoni ilmestyi,

Kuin tuo lintu laulavainen

Laksohimme lähestyi.

Katsos! kuinka korkialla

Lentelee ja laulelee;

Lempeällä laulamalla

Korkehinta kiittelee.

Koska ensin äänes kuulin,

Wielä varsin nuorena,

Wäinämöisen soitoks' luulin,

Kevähänä kauniina.

Älä väsy veisaamasta!

Korvani sua kaipaavat;

Älä lakkaa laulamasta!

Silmäni sua seuraavat.

Laula, laula lintuseni,

Lennä ylös pilvihin

Kantamahan kiitokseni

Luojan tykö taivaisiin.

Terve sieltä tultuasi

Lohduttamaan luontooni!

Sieltä alas astuissasi

Ilahuttaan intooni!

KIILTO-MATO

Kiilto-mato kukkasissa

Loisti hiljasuudesaan

Yli kedon, tienohissa,

Tietämätön loistostaan.

Sulosesti tätä tähti

Katsoi korkeudestaan.

Kätköstänsä kärme lähti

Myrkkyänsä valamaan.

Sääli madon surkeutta!

Miks’ hän syyttä surmattiin?

Syyttä! sanoi kärme, mutta

Miksikäs hän loisti niin?

LÄHTEELLÄ

Ruotsinkielisestä: "Jag sitter källa vid din rand" (1).

Sua, lähe kaunis, katselen

Likellä vettesi,

Kuin pilven varjot vaeltavat

Kuvastimessasi (2).

Kah tuoll’ on pilvi loistava,

Ihana, kaunoinen;

Jo lähti pois pakenemaan —

Hyvästi varjonen!

Taas tuossa toinen kullallaan

Kuvoaa taivahan;

Se ei pitemp’ – iällinen

Jo lähti matkahan.

Kah vielä muuan (3) hirviä

Hias kulullehen;

Woi siirtyisitkö sievemmin

Jälestä toisien!

Wain näitä katsellessani

Mä muistan mieltäni,

Kuin monta kullan loistoa

Jo siirtyi siltäki.

Kuin pilvet paksut, synkiät,

Sitäi’ pimittivät,

Yhtäkkiähän nousivat,

Hitaasti lähtivät.

Waan jospa kuinkin kulkivat,

Ne eivät outoja:

Ne tyhjiä kuvaamia

Ja pilven varjoja.

Ne mieli raukan kuitenki

Moneksi muuttavat;

Woi koskastapa varjojen

Walehet loppuvat!

E. Lönnrot

(1) Wähän toisellainen on tämä laulu "Maamiehen Ystävässä"

N:o 15, v. 1844.

(2) Peilissäsi.

(3) Muutama, joku, eräs.

JOUTSEN

Ruotsinkielisestä: "Från molnens purpurstänka rand" (1).

Kesäisen illan kullasta

Tuo joutsen tultuaan,

Joen lahelle laskihen,

Ja loihen (2) laulamaan.

Suloa Suomen lauloi hän,

Kesiä pohjolan,

Kuin halkiöisin aurinko

Walaisee maailman.

Kuin varjopuien suojassa

On hetket herttaiset,

Ja aallot uia armahat,

Ja rannat rauhaiset.

Ja kuin suloista siellä on

Syleillä kultoa,

Ja kuinka vilppi, viekkaus,

Siell’ uppo (3) outoja.

Näin souti salmi salmelle

Se joutsen joikuen (4),

Ja kultansa kohattua

Syleili lausuen:

”Wähänpä tuosta, kuinka jo

Ikäni määrän sain –

Olen uinut pohjan aalloilla,

Syleillyt kultoain”.

E. Lönnrot

(1) Toisellainen on tämän laulun käännös "Oulun Wiikko-Sanomissa"

N:o 5, v. 1834, ja toisellainen "Maamiehen Ystävässä" N:o 33,

v. 1844.

(2) Loi itsensä, rupesi.

(3) Peräti, varsin.

(4) Yksiäänisesti laulaen.

MIES

Mies on maassa oivallinen,

Waivoissakin voimallinen,

Koska konna värisee,

Waaroissaansa vapisee.

Mies on viisas vahingossa,

Tuskan alla, turmioissa;

Onni häntä hyödyttää,

Joka pahan pyörryttää.

Mies ei mieli hoiperella,

Eikä huoli huikennella,

Mutta missä tarvitaan,

Siellä miestä mainitaan.

Tammesta on miehen tahto,

Waan ei höllä, niin kuin vahto,

Walmis töitä täyttämään,

Oikein onnen käyttämään.

Tutkittaissa tuntoansa,

Taikka muuta menoansa,

Miehen tavat tunnetaan,

Joilla arvo ansaitaan.

Miehen jalon, järjellisen,

Retkillänsä rehellisen,

Tie on tietty kunniaan

Avun kautta armiaan.

J. Juteini

TALON-POJAN LAULU

Nuotti: "Ecce novum gaudium" etc.

Talon-poika, taitava

Elon etsinnöissä,

Aina olen alkava

Päivät pellon töissä;

Näissä voiman näytän,

Kaikki hyvin käytän,

Aina työni täytän,

Urhollisena.

Ei omalla pellolla

Aura paljo paina,

Mies on itse ilolla

Ahkera siell’ aina.

Waimo, kuva valon,

Ompi turva talon,

Äiti joukon jalon

Toimellisena.

Tämä sääty suuri on,

Suuri Suomen kansa,

Eikä ole osaton

Perhe pellollansa;

Itse täytän aitan,

Leivän paksun laitan,

Toisellekkin taitan

Riemullisena.

Juhla jalo johdattaa

Kestin keskellemme,

Olu-kannu kuljettaa

Riemun rinnoillemme.

Työ on alku elon,

Itse lähde ilon,

Juotavankin jalon

Herkullisena.

Tavara on tallella

Tämän säädyn tiellä;

Siis on syytä suojella

Wapautta vielä;

Sydämellä, suulla

Esivaltaa kuulla,

Hyvää muista luulla,

Alinomati.

J. Juteini

NUOREN-MIEHEN LAULU

(Ruotsinkielisen johdosta.)

Jos vaikka kaikki järjestänsä

Kerskaisi naima-säädystänsä,

Niin nuoren-miehen elosta,

Sen riemuista ja ilosta,

Nyt laualan ihastuksissani,

Sen aina pitäin muistossani,

Ett' nuoren-miehen paras on.

Kun mies on nuori, naimatonna,

Niin saa hän olla murheetonna

Ja elää huvituksissa,

Waan nainut huokauksissa,

Kateen ja häijyn vaimon kanssa

Hän aina pitää muistossansa,

Ett' nuoren-miehen paras on.

On kyllä naima-sääty kanssa

Myös hohtavainen muodoltansa

Ja loistavasta arvossa,

Waan kiitettävä harvossa;

Sentähden aina mielelläni,

Naimata elän yksistäni,

Ett' nuoren-miehen paras on.

Käyn riemun kukkasella tiellä,

Ja löydän hauskuudeita siellä,

Kestit ja monet ystävät,

Kun ilossa mun pitäävät;

On lysti siellä ollessani,

En pelkää kotoo tullessani;

Siis nuoren-miehen paras on.

Loviisallensa Heikki suuttui,

Ja riemu oitis murheeks' muuttui,

Loviisa Heikin kuitenkin

Sai mieheksensä sittekkin;

Nyt Heikki raukka katuu vasta,

Ja eikä lakkaa muistamasta,

Ett' nuoren-miehen paras on.

En kuule pauhinaa en toraa,

Ei lapset korvissani poraa,

Ei yöni ole levoton,

Ja päiväni ei iloton;

Noh, kuinka minä sitte naisin,

Ja niin sen varsin unohtaisin,

Ett' nuoren-miehen paras on.

Saan olla vapaa itsekseni,

Ja liehakoita lystikseni:

Syön päivällistä Hannalla,

Ja vietän ehtoon Annalla,

Sitt' Liisan kanssa kestiin kuljen

Ja muistooni sen ijäks' suljen,

Ett' nuoren-miehen paras on.

Jos päivieni päähän asti,

Näin yksin elän taitavasti,

En tunne koto-ristiä,

Waan riemua ja lystiä;

Siis laulan ihastuksissani,

Ryypyn ja suuta ottaissani,

Ett' nuoren-miehen paras on.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1834.]

KEWÄ

Nuotti: "Storm och böljor tystna ren" etc.

Touvon aika lähenee,

Kylmät hallat vähenee,

Päivä kirkkahasti

Paistaa, ihanasti

Korkialta

Taivahalta,

Siintävältä, loistavalta.

Wirta vilpas vieriää,

Järven lainne kieriää

Hiljaksellen rantaan,

Pois katoopi santaan.

Koivut, haavat

Lehden saavat,

Tuomet, raidat kukostaavat.

Pensaat ja puut,

Niityt ja haat,

Laksot ja muut

Ruohoset maat

Kaunistuuvat ihanaksi.

Saaret, mantereet,

Luodot, tantereet

Muuttui taas jo tuttavaksi.

Kaikkityyni tuo,

Kukkula ja suo,

Hauskuutensa tullessaan.

Pienet linnut visertää,

Pyyt ne puissa viheltää,

Teiret kukertaavat.

Kumppaninsa saavat

Pikkusetkin

Lintusetkin,

Itse pienet perhosetkin.

Suorsat ruovistohon ui,

Kyttä maahan kumartui,

Rastas lauloi puussa.

Äijä lahden suussa

Ruuhessansa,

Werkostansa

Päästeleepi saallistansa.

Tuohen ja muun

Astian tuo

Ympäri puun

Lapset ja juo

Mahlajaansa naureskellen;

Sitte menemään

Leikittelemään

Luikaten ja lauleskellen.

Kiekot kieppumaan,

Pallot paukkumaan

Mailoillansa kukin lyö.

Paimen-torvi paikon soi,

Äijä laitumelta toi

Toukopellollensa

Pari-hevosensa.

Lapset kanssa

Lampaissansa

Soitteleevat huilujansa.

Nuori kansa tuomistoon,

Maahan istui, ruohostoon,

Naiset kukkasista,

Kaiken muotoisista,

Wäänsit vaulat,

Suuret paulat

Kaunistamaan päät ja kaulat.

Niin kevät tuo

Riemuja vaan,

Uudeksi luo

Luonnon ja maan

Hauskuudeksi sydämmelle.

Laihot toukokuun,

Kasvut maan ja puun

Muistuttaavat ihmiselle

Uutta elantoo,

Uutta olentoo,

Uutta eloo elämään.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1845.]

KEWÄ-LAULU

Jo päivä (1) ilman lämmittää,

Jo taas nyt virkos maa,

Ja taas nyt virkos maa,

Jo järvistämme lähti jää,

Ja kasvut hengen saa,

Ja aallot vahvat, vahto-päät,

Ja hopiaiset hohto-jäät,

Ne kirmailivat kilvassa,

Kuin pilvet myrsky-ilmassa.

Nyt niityt, pellot vihottaa

Ja virvotusta juo,

Ja tanner puita lihottaa

Ja kukkasia luo,

Ja päivä kulta-virrallaan

On saanut ruohot kasvamaan,

Ja perho kulta-siivillään

On tullut niihin lentämään.

Nyt linnun laulut herättää

Jo päivän nousemaan,

Ja ilo laulun elättää

Ja saa sen kaikumaan;

Ja sydän lyö ja ihastuu,

Ja riemua on täynnä suu,

Ja toivo nostaa siipiään

Jo kesän helmaan lentämään.

J. F. Granlund

(1) Aurinko.

[Ensikerran painettu 1863 Tähti sanomaan n:o 6.]

KESÄN WIIMEINEN KUKKA

(Moore'n mukaan)

Nyt kesän viime kukka

Kukoistaa yksin vaan;

Siskoistaan ruusu-rukka

Jäi myrskyn maailmaan.

Ei kukkaa ruusun-laista

Syys-laaksoss’ ollenkaan,

Mi voisi kaunokaista

Kuvastaa ruskoaan.

En suojatta ma sallis'

Sun, kukka, kuihtuvan,

Waan siskojes luo, kallis,

Sun soisin nukkuvan.

Ma lehtes hiljaa heitän

Haudalle siskojen

Ja sunkin sinne peitän

Wienoisten vierehen.

Niin itse seuraan sitten,

Kun mennyt multakin

On joukko ystävitten,

Se mulle rakkahin.

Kun kuolon kello soipi

Jo veikon viimeisen,

Ken jäädä yksin voipi,

Maailman murheesen!

Tuokko

ISÄ JA POIKA

Poika.

Mistä Suomi leivän saa,

Kuin kylmä koko maa?

Isä ukkonen!

Isä.

Kyllä pelto meille tuo,

Mitä joukko syö ja juo,

Pekko poikanen!

Poika.

Kukas hallan hävittää,

Joka viljan vähentää?

Isä ukkonen!

Isä.

Luonto ilman lämmittää,

Työmme pellon pehmittää,

Pekko poikanen!

Poika.

Raskas täällä ompi työ,

Työssä perhe paljo syö,

Isä ukkonen!

Isä.

Perhe talon perustaa,

Raskas työ sen rakentaa,

Pekko poikanen!

Poika.

Wäsyttäävät vaivat työt,

Joita kestää päivät yöt,

Isä ukkonen!

Isä.

Työssä voima vahvistuu,

Laiskan ruumis lakstuu,

Pekko poikanen!

J. Juteini

MUINASTEN AIKOJEN MUISTO

Nuotti: "Naimaan minä mielin mennä", j.n.e.

Minä mielin muistutella

Mitä muinen on tehty:

Minä tahdon tutkistella

Mitä nyt ompi nähty;

Että Pojat pauhaavaiset,

Piiat nuoret nauravaiset,

Tietäisivät,

Tekisivät

Mitä kauniisti kuuluu.

Muinen leikit monenaiset

Nuorten keskellä kuultiin:

Tavat hyvät, toimelliset,

Koska kokohon tultiin.

Tappelukset, torat tuimat,

Juopumukset, juonet julmat

Kokonansa,

Kureissansa

Olit pojille oudot.

Muinen piiat puheissansa

Soveljaiset ja siviät:

Töissä, niinkuin tavoissansa,

Kaunukaiset ja keviät.

Wiina, viekkaat villitykset,

Halut häijyt, haukutukset

Kaikissakin

Kammioissakin

Eipä kuulunut koskaan.

Muinen Miehet vaimoinensa

Elit kauniisti kaikki;

Lapset olit laumoinensa

Rakkaat rauhassa ratki.

Eipä isän ilkeyttä,

Eikä äiden äkkisyttä

Kuuluneetkaan,

Kelvanneetkaat

Hyväntapaisten taloss’.

Muinen ukot uskolliset

Talon toimissa, töissä;

Waroittaissa voimalliset

Nuorten hypyissä, häissä.

Eipä koskaan kirkko-tiellä

Äijä juomaan jäänyt siellä,

Mutta meni

Kotio kävi

Lukemahan Lukuu.

Muinen akat, aivan rakkaat,

Asuit äijänsä kanssa!

Muijat mustat, Waimot vanhat

Toruit tyttäriänsä,

Koska menit karamahan,

Poikain kanssa, paiskaamahan

Palloo, Kiekkoo

Sarkaa, sakkoo,

Kylän keskelle kujaa.

Näitä minä lauleskella

Olen opiksi tehnyt:

Näistä taidat tiedustella

Kuinka kaikissa käynyt,

Että aika ajallansa,

Taito, Toimi tavallansa

Puuttuvainen,

Muuttuvainen,

Sekä siellä ja täällä.

C. Helenius

HERRAKSI AIKOWA JUSSI

Nuotti: "Movitz skulle bli student", etc.

Jussi lähti kaupunkiin

Ja ajoi asiansa;

Tuli sieltä takaisin

Ja sanoi isällensä:

Herraksi

Hyväksi

Soisin minä tulla,

Ett'ei mua Jussiksi

Mainitaisi maalla.

Isä, siihen suostuva,

Nyt sanoi Jussillensa,

Joka oli oppiva

Ja jalo itsestänsä:

Pappina

Parhaana

Ompi hyvä olla,

Jota juuri ihana

Kaikkein ompi kuulla.

Koska pappi paistillaan

Pitäjällä kulkee,

Moni huonoks' moittimaan

Taloansa julkee

Koulussa

Kulkeissa

Pannan paljon selkään,

Niinkuin Sipin saunasa,

Jota juuri pelkään.

Tuomioita tekemään

Ja kruunun-rahain kantoon,

Maitten mittaan menemään

Ja kyytein käskyn antoon,

Kirjotus,

Koulutus,

Taito tarpeellinen

Siihen myöskin tarvitaan,

Ja tuimuus tavallinen.

Kauppamies on kavala

Ja tyhmän pian pettää,

Tuhannella tavalla

Wahinko häntä vetää.

Hakemaan

Himomaan

Woittoansa vielä,

Lähtee kauas kulkemaan

Ja löytää surman siellä.

Malta mieles poikani,

Ja asias ajattele,

Älä kulta Juhani

Herraks' haluttele.

Kynnössä

Kylvössä

Etsi etujasi,

Pidä tointa talossa,

Ja tutki tekojasi.

C. Helenius

MORSIAN-TANSSI

Nuotti: "Hör du Sparfve lilla", etc.

Piika-parvi paras!

Pidä varsin varas,

Nyt on pitkä tanssi edessäs.

Ota sulles pari,

Kyllä tule vari,

Ennen kuin on temput kädessäs,

Riisu ittes supi,

Heitä yltäs tupi,

Keviäksi lyötä,

Kuin on paljo työtä,

Ett'ei iso hiki

Tulis sua liki,

Jano, nälkä vihdoin väsyttäis.

Morsian jo astut,

Kyllä raukka kastut,

Ringin suuren sisään hopulla:

Ensin kaappaa Kaija,

Sitte sieppaa Maija,

Priita, Liisa, Stiina lopulla.

Wielä ottaa Anna,

Leena ja Susanna,

Kerttu, Elsa, Saara,

Wappu, Kreetta, Klara,

Kaikki järjestänsä

Ringiss’ on lentäissänsä,

Päätökseksi pieni Maliina.

Kuin on kaikki nähty,

Tämä temppu tehty,

Kolmas sitte ehtii etehen.

Morsian ei säästä,

Pojes kruunu päästä

Kääreyypi kaunis kätehen.

Sitä näytteleepi,

Kauan käytteleepi.

Silmät ovat ummess’,

Korvat kovin lummess’,

Piiat samoaavat,

Iloll' odottaavat

Saada sarvi kaunis rekehen.

Neljänneksi nähdään,

Että temput tehdään,

Uudet ilot aina alkaavat.

Kuin on saatu sarvi,

Niin se piika-parvi

Wielä rinkihin kokouvat.

Morsian se nähty,

Ennen kuin hän jähtyy,

Eron tanssin kanssa,

Kaikilt' piioiltansa,

Ringissä olless' ottaa,

Wiimen varsin totta

Taiten tanssinsa lopettaavat.

Sitte alkaa akat,

Niinkuin täydet vakat,

Lattialla itseens väännellä,

Siinä ilman taksaa,

Kuinka kukin jaksaa,

Morsianta kyllä käännellä.

Saavat kanssa huutaa,

Jos on heillä suuta:

Taas on meillen nuori

Tullut uusi muori;

Terve olkoon tulos,

Sisälle ja ulos!

Kaikki Ämmät yhdell’ äänellä.

Nyt se tansi loppuu,

Mutta toinen hoppu

Morsianta vielä noudattaa:

Wuoden päästä meri

Avaupi eri,

Joka häntä kyllä soudattaa.

Wasta käypi keli,

Eikä puutu peli,

Uuden tanssin tuisku,

Hyssytys ja huisku;

Silloin tussa-lulla

Kyllä saadaan kuulla,

Waikka tänä vuonna Falla-laa.

H. Achrenius

WEKKULIN KOTO-PERÄ

Harjun-mäen kalliolla

oli huono tölli,

Jossa raja-suutarilla

oli poika-mölli.

Isä oli Wekka-Heikki,

poika myöskin siksi

Ensimmältä kutsuttiin ja

sitte Wekkuliksi

Äite, niinkun tuuli-mylly,

suuri nuuska-kuono,

Roima-pirjo nimeltänsä,

tavoiltansa huono.

Niin kun naulan lanka-kerät

kieppui silmät päässä,

Huulet niikun tallukan, ja

lesti-nokka räässä.

Poika oli kasvoiltansa

juuri yhtäläinen,

Mutta varsin, niinkuin isä,

tyhjä kommo-päinen.

Koska vihdoin viimmenkin se

häijy poika-kloppi

Seurakunnan kenki-rajat

rypistämään oppi;

Sitte isä mielissänsä

jutteleepi sille

Taitavalle pojallensa,

pikku Wekkulille:

"Hyvä olet hyppysistäs"

eikös olis sulla,

Poikaseni, itse halu

mestariksi tulla?

"Mutta tässä töllissä on

kahden ahdas olla;

Ota perintös ja lähde

pois nyt sovinnolla.

"Tästä vanhan lesti-pussin

ensin annan sulle,

Joka tuli perinnöksi

isältäni mulle.

"Näistä lesti-lusistani

annan sulle kuusi,

Wiisi vanhan aikasta ja

kuudes varsin uusi.

"Naskaleita muutaman ja

piki-rippuloita,

Hohtimet ja veitsi-kaakki,

pistä pussiis noita.

"Harjaksista kymmenkunta

polvi-hihnan myötä

Annnan, ettäs yösioillas

saisit tehdä työtä.

"Rasiaa ei ole mulla

muuta kun yks' ainoo,

Jota äites nuuskuansa

vasta multa vainoo.

"Muuta myös ei antamista

enää ole mulla;

Nyt on kaikki, poikaseni,

perintös jo sulla.

"Työmme on nyt päätetty ja

eikä puutu muuta

Kun se pieni lähtö-ryyppy,

sitte lyömme suuta.

"Nosta pussi hartioilles,

jää hyvästi sitte,

Kulje miinkä lystis on ja

miinkäs tahdot itte".

Poika parka pussin heitti

olallensa kohta,

Itkun-helmet silmistänsä

poskipäillä hohtaa.

Itse isä Wekka-Heikki

klani-päinen ukko,

Tuli tästä totiseks' kun

aakkos-kirjan kukko.

Mutta äite aivasteli

nuusku-rasiaansa,

Eikä paljo huomannutkaan

koko asiaansa.

Lähtö-ryypyt ryypättiin ja

muiskasteltiin suuta,

Eikä pikku Wekkulikaan

tohdi toivoo muuta.

Sitte meni lerputteli

pois hän kotoansa,

Pitkin tietä lauleskeli

yksin surussansa.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1842.]

JUSSIN LAULU KUKOSTA

Nuotti: "Tuoll' on kultani" j.n.e.

Tuo on mun kukkoni, tuo puna-harja,

Tuon hellan-lehdet ne hohtaa kun marja.

Woi, oma lintuni! voi, kulta kukkoni!

Laulappastas jo!

Kyllä on lintuja, on korioita,

Mutt' eivät kukkoni muotoa voita.

Woi, oma lintuni! voi, kulta kukkoni!

Laulappastas jo!

Reipas sen luonto ja muoto on muhkee,

Raikas sen ääni, kun lauluun se puhkee.

Woi, oma lintuni! kulta kukkoni!

Laulappas nyt jo!

Seinät ne soivat, ja kalliot kaikuu,

Kun oman kukkoni ääni se raikuu.

Woi, oma lintuni! voi, kulta kukkoni!

Laulappas nyt jo!

En minä kurkeenkaan kukkooni antais,

En, vaikka kotkakin väliä pantais.

Woi, oma lintuni! voi, kulta kukkoni!

Etkös laula jo!

Nyt, kulta kukkoni! nyt keno-kaula!

Hiukankin kauniita virsiäs laula!

Woi, oma lintuni! voi kulta kukkoni!

Etkös laula jo!

Hei, jopas, lintuni, laulat nyt mulle;

Mutta jo myös minä lauloinkin sulle.

Woi, oma lintuni! voi, kulta kukkoni!

Jopas laulat jo!

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1858.]

JUOMA-LAULU

Juoma janon sammuttaa,

Janotakin juoda saa

Kuiva-kaulanen

Poika-joukko laula, juo;

Makea on malja tuo

Wahto-harjanen.

Olut voiman vahvistaa,

Kannu kestin kaunista

Lorutessamme

Riemu rinnat ylentää,

Waivammekin vähentää

Hurratessamme.

Kyllä joskus seura suo,

Että poika-joukko ju

Ämpäristäkin.

Älä näänny nukkumaan,

Saata kannu kulkemaan

Nääntyneenäkin.

J. Juteini

SAKSAN-WIINA JA KALJA

Pojat! pois nyt kalja tieltä,

Koska viinaa koitellaan;

Kaljan kautta miehen mieltä

Moniasti moitellaan

Kuinka siis on kaljan laatu?

Mitä viina vaikuttaa?

Kotoa on kalja saatu,

Saksan-viina saavuttaa.

Janoa jähdyttääpi kalja,

Mutta leikin lyhentää.

Wasta viina, veljein malja,

Ystävyyttä ylentää.

Tosin meitä kalja täällä

Hiljallensa hyödyttää,

Wiina kiehuu kielen päällä,

Sitte päätä pyörryttää.

J. Juteini

OLUT JA WIINA

Löytyypi kultaa kupiksi,

Jos talon-poika tahtoo,

Hopiata housun napiksi,

Ken kaluksi sen katsoo;

Löytyy myös sanoja virsiksi,

Kun edempätä etsii,

Ja laitteleepi lauluiksi,

Runoiksi tehdä viitsii.

Waan aina tulee varoa

Ne monet väärät värsyt.

Ett'ei laki sua sakota,

Ja pane pahat reisut;

Niin saatin laulaa helistää,

Ett' oikein seinät soipi

Olutta juoda välistä,

Kuin kallo kantaa voipi.

Se mielen tanssiin taivuttaa,

Antaa myös vähän voimaa;

Kyll' uni muuten saavuttaa,

Jos välill' ei sa hoivaa.

Ja tekin, neidet naitavat!

Sen mielellänne suotte,

Myös olettekin taitavat,

Jos itse vähän juotte.

Ei miehelle tuo mitään tee,

Jos ryypyn, kaksi ottaa,

Waan kolmas mieltä koittelee,

Ja neljäs älyn voittaa.

Wiinasta ei tule viisaus,

Kun sitä paljon ryyppää,

Waan kevyt mieli, kerkeys

Sen kanssa olla pyytää.

Paavo Korhonen

JUOMA-LAULU

Ruotsinkielisestä: "Toma glas i godt kalas", etc.

Tyhjät maljat pidossa

Isäntää ei kiitä;

Weljet, kaiken ilossa,

Täytetääs nyt niitä!

Täydet maljat pidossa

Wieraita ei kiitä;

Weljet, kaiken ilossa,

Tyhjennetääs niitä!

Tyhjät maljat, j.n.e.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1837.]

JUOMA-LAULU

Nuotti: "Se, Movitz! hvi står du och gråter".

Ei maljasta maisteta maaten;

Pois torkka, ja aukase suus!

Salutem et prosperitatem! (1)

Juo virkuksi kieles ja luus!

Et riemua rinnassas huomaa,

Jos vaan klasin huulilles tuot,

Ja siitä kuin kärpänen juot

Noin kaunista juomaa.

Jos nyökkäisit, veikkosen, mulle

Ja tietäisit tehtävän työs,

Salutem sitt' sanoisin sulle

Et prosperitatem-kin myös.

Jo käteni noussunna olis

Ja suuhuni klasia tois,

Ja kurkkuni nielis ja jois

Ja soivaksi tulis.

Noh, tartu nyt klasiis ja käytä

Niin sulasti suutas kuin voit,

Ja kaikille yllyksi näytä

Se juoma, kun juodakses toit;

Ja kirkkaise sitten: Salutem

et prosperitatem! ett' soi,

Ja niin kukin juo, minkä voi,

"Sun muistoas!" huuten.

Salutem! – Se kaikille olkoon,

et prosperitatem! mutt' tuo

Sen osaksi parhaiten tulkoon,

Ken klasinsa tyhjäksi juo.

Noh, suuhun tuo viimmenen tilkka!

Jos hiukkakin jäljelle jää,

Niin semmoinen varpusen pää

On nauru ja pilkka.

J. f. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1861.]

(1) Näitä latinalaisia sanoja, jotka merkitseevät (toivotan) terveyttä ja onnellisuutta, ovat muutaman laulun-tekiän ystävistä ottaneet tavaksensa matkasta aina toisen muistoa juodessansa, ja sen tähden on siittä tämä laulu tullut.

PUNSI-PULLON KUOLEMASTA.

(Jos sinulle, ystävä hyvä, osaisi tapaturmassa se suuri ja sydäntä katkerasti surettava vahinko tapahtua, että punsi-pullos täytenä särkyisi, niin laula tuskissas, jos tahdot tätä laulua sillä nuotilla kun Ring'i kuninkaan kuolemaa Fritjofin jutussa: "Gullmanig fåle, Skinfaxe drager".)

Mull' oli pullo,

Kaunis kuin kulta,

Kirkas kun tähti ja täysi kun kuu.

Surma sen sullo'

Murskaksi multa,

Nyt vesi on silmissä, irvissä suu.

Woi! sydän parka,

Kuinka se tytkii,

Kuinka se paisuu ja rinnassa lyö;

Kuinka se arka

Nääntyen nytkii,

Kun hänen aarteensa kuolema syö.

Hui! raju surma,

Tunnoton, jolkka,

Surkeesti pulloni sormissas soi.

Ryöväri julma!

Jälkes on kolkka,

Työs surun suurimman rintani toi.

Riemuni kuoli!

Kuolla nyt tahdon,

Pulloni vierehen hautani suon.

Siellä en huoli

Muusta, jos vahdon

Wielä sen pirstoista saan, niin sen juon!

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1861.]

JUOPPO-ÄMMÄN WALITUS

(Iva-mukaus.) Nuotti: "Ny är det höst", etc.

Syksy nyt on,

Wiina jo poltolla kodassa on;

Ah! mutta kelpais' mun siellä

Olla ja niellä.

Nurkassa näin

Pulloni tyhjinä, suut alaspäin.

Kas, kuinka harmiksi vielä

Tippuuvat siellä.

Pulloset, – so'!

Eikö ne pisarta lopukkaan jo'?

Loistappas kynttilä tälle

Pullo-läjälle.

Keväällä noi

Juoppojen kynsissä täytenä soi;

Waan minä niistä en maistaa

Saa, enkä haistaa.

Siksi jo saan

Kuoleman ryyppyjen puutteesta vaan,

Elikkä janosta kivun,

Jossa ma hivun.

Kannuni noin

Tyhjäksi viinasta tuonan jo join;

Hauska on vieläkin sitä

Rakkaana pitää.

Neulojen saan

Muotonsa liinani syrjähän vaan:

Hopia laidat ja ranteet,

Kultaset vanteet.

Kannunsa toi

Muinanen ämmäkin tyhjäksi joi,

Sitte hän meni taloista

Pyytämään toista.

Minä en vois

Pitkälle lähteä paikalta pois;

Kuolema kohta mun kaataa

Maan ale maata.

Kannuni, – so'!

Kurkistas pihalle kanssani jo'.

Ah! mutta viinaa ei tuoda,

Että sais juoda.

Sitte kun mun

Kuolema ottaa, niin juopot saa sun;

Tervehdä minulta näitä

Humala-päitä!

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu 1837.]

WIIPPERÄN ULLALLE

Mukailtu C. M. BellmanIN teoksesta "Fader Berg i hornet stöter" etc.

Torvi. –– Pamppu soittaa torvellansa,

Tyttö kaunis riemussansa

Tanssailla löyhyttää.

Torvi. –– Katsos kuinka Pamppu tässä

Kyöstin kanssa juo ja mässää,

Päätänsä löylyttää.

Hurroo! Kas, Ulla tanssaa

Loistavissa vaatteissansa;

Walkosia kinttujansa

Katsokaas! :,:

Ne välkkyivät jo taas.

Torvi. –– Torven ääni raikuvainen,

Laulu kaunis kaikuvainen

Kestissä hauskuuttaa.

Torvi. –– Katsos, tuossa Ulla kukka,

Puna-kenkä, valko-sukka,

Noin menee sipsuttaa.

Hurroo! Kas hamettansa

Liehumassa lennossansa,

Katsos kuinka Pamppu kanssa

Kurkistaa, :,:

Ja vahtaa nurkista.

Torvi. –– Soita torvee peijakasta

Aikalailla akkunasta,

Nyt tulee vähittäin

Torvi. –– Kreivijä ja paroneita,

Trakuunoita, husareita,

Taas juomaan tänne näin.

Hurroo! Kas Ullan iloo,

Katsos tupsu-päitten tuloo,

Nytpä vasta hauska elo

Aljetaan! :,:

Hei! Pamppu, soita vaan!

Torvi. –– Torvi soi, ja pauhinalla

Juovuksissa pöydän alla

Kilvassa kontataan.

Torvi. –– Ulla kukka koriana,

Joka päivä morsiana,

Huhtoopi mennä vaan.

Hurroo! Hän laulullansa,

Hauskuuttaapi vieraitansa.

Pyörä-päänä niiden kanssa

Ryömimään, :,:

Ja maata tänne jään!

J .F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1837.]

KROUWILAN ÄMMÄLLE

Mukailtu C. M. Bellmanin teoksesta: "Kära mor, slå nu hand på kjolen."

Wijooli – – Ämmä, hoi!

Hyppää keviänä,

Hame leviänä,

Nyt vijooli soi.

Wijooli – – Katsokaas

Äijäseni tätä

Kyösti raukan hätää,

Kieli katkes taa.

Soita, tensta, juo ja pauhaa,

Ett'ei peijakaskan rauhaa

Wijooli – – Saisi soitoltas.

Wijooli – – Ämmä, so'!

Tuokaa viinaa tänne,

Tuokaa tyttöjänne,

Kiiruusti nyt jo!

Wijooli – – Ett'ei vaan

Pelin-soittajamme

Pääsis joukostamme

Pojes karkaamaan.

Hei! Kas, kuinka pöydän alla,

Juovuksissa konttaamalla,

Wijooli – – Jaloin tapellaan.

J. F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1837.]

JUOPPO JÖRSISTÄ WALITUS-LAULU

Mukailtu C. M. BellmanIN teoksesta "Hjertat mig klämmer" etc.

Nyt surussani

Wijooliani

Sormilla soitan näin: pling plang.

Pöydät ja pannut,

Pullot ja kannut

Rikki ja nuriin päin. Kling klang.

Krouvin ovi auki seljällänsä,

Hengetönnä Jörsi kyljellänsä

Laattialla pullo vieressänsä,

Klingeli plingeli klingeli plang.

Woi sentään tätä

Tuskaa ja hätää,

Mistäs nyt ryypyn saan? pling plang.

Seinässä riippuu

Torvi ja piippu;

Wiinaa ei löydy vaan. Kling klang.

Pillit, sarvet, vijoolit ja räikät

Orvoiksi ne seinään roikkuun jäivät.

Kun nyt loppui Jörsi raukan päivät.

Klingeli plingeli klingeli plang.

Kolkutan vielä:

Onkohan siellä

Yhtään henkee? — Hei! — Pling plang.

Ei ketään ole,

Ei ketään tule;

Myrkkykös kaikki vei! Kling klang.

Pois on olut juossut tynnyristä,

Wiinat, sahdit maahan lekkeristä;

Kas, se vasta sydäntäni pistää.

Klingeli plingeli klingeli plang.

Nyt kiusallakin

Päähäni lakin

Lasken ja lähden pois. Pling plang.

Wiinaa en maista,

En edes haista,

En, vaikka kuka tois! Kling klang.

Kuollo kulta on jo ystäväni,

Jörsi vainaata on ikäväni;

Perässänsä lähden mielelläni.

Klingeli plingeli klingeli plang.

J .F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1837.]

YLÖLLISYYS

Mukailtu C. M. Bellman teoksesta: "Supa klockan öfver tolf" etc.

Juovuksissa kaiken yön

Riihotonna reuhon,

Tuolit, pullot rikki lyön,

Kirkaten ja teuhon

Enkä muusta huolikkaan

Kun ma aika ryypyt saan,

Ryypyt saan, :,:

Ryypyt saan, :,:

Kuolemaani asti

Yhtä runsahasti.

Waikka takki ylläni

Roikaleina roikkuu,

Wiinaa sentään kylläni

Juon niin että loikkuu.

Kaiket päivät vähittäin

Pullostani ryypin näin,

Ryypin näin, :,:

Ryypin näin, :,:

Että puna noista

Poskistani loistaa.

Taata vainaan', jos hän vaan

Pääsis haudastansa,

Ryypyn juoksis ottamaan

Mielellänsä kanssa.

Sitte mulle sanois taas:

Weikkoseni otetaas,

Otetaas, :,:

Otetaas, :,:

Lähtö-ryypyt tästä

Mailman elämästä!

Joska rikkaaks' tulisin

Riemukseni kerran,

Loistavana kulkisin

Yli monen herran;

Oitis uuden takinkin,

Housut, kengät ostaisin,

Ostaisin, :,:

Ostaisin, :,:

Myöskin kellon kanssa

Kulta-viljoissansa.

Mutta suutani en saa

Kuivillansa pitää,

Sitävasten pullosta

Lahduttelen sitä:

Weikkoseni! otetaas

Riemuksemme ryyppy taas!

Ryyppy taas! :,:

Ryyppy taas! :,:

Sitte nukkukaamme

Pullot huulillamme.

J .F. Granlund

[Ensikerran painettu v. 1837.]

[Tässä ei yllytetä ylöllisyyteen, vaan osotellaan ylöllisesti nautinneen käytöstä.]

SOMA SOTKUSESTA

Mukailtu C. M. Bellman teoksesta "Käraste Bröder, Systrar och vänner" etc.

Ystävä-kullat, Siukut ja Weikot!

Sotkunen, vaikk’ on sormensa heikot –

Wirttääpi viuluansa

Ja kieliä kynsin lyö.

Silmä on poisa, nokka on poikki;

Sylkeepi Wiulun tappihin loikki;

Katsoopi kannuansa,

Nyt ankara alkaa työ:

Wiulu – – – Suu on kuin kiulu;

Wiulu – – – Winkuupi Wiulu;

Wiulu – – – – – –

Ääniä ratkoo, katkoo ja syö.

Hei! Weli-kullat, varvastakaa;

Reuhkana olla raivoilla saa.

Kah! kun Kaisa kukka,

Siisti sini-sukka

Kengin sievin sipsuttaa.

Kah! kasvojansa liehtoopi Lassi;

Hampaissa kärsä, housuissa massi;

Sinne ja tänne tuiskii;

Juo viinan kuin laho-puu.

Keltanen kesä-voikko on takki;

Korvilla lammas-nahkanen lakki;

Luimussa-korvin luiskii;

On naama kuin täysi kuu.

Wiulu – – – Siirolla silmin,

Wiulu – – – Kallella korvin;

Wiulu – – – – – –

Hyppää kuin härkä, märkän' on suu.

Siukkuni! sievä on erittäin

Hyppiä, hupa, kohmelo-päin

Ynnä kaiken yötä.

Maija tulee myötä,

Selkä suoraan – juuri näin.

Kah! kuka tuoll' on kauhtana yllä?

Niin tuoko halli-saapas? Se kyllä;

Tuo joka niinkuin hylje

Nyt tanssata työttii – tuo!

Saakeli soi! Kah sammetti-ranne;

Ympäri päätä punanen vanne.

Juo, Sotkunen, ja sylje;

Hyi! Konnakos kaljaa juo?

Wiulu – – – Pulloss’ on juomaa

Wiulu – – – Pannusta tuomaa;

Wiulu – – – – – – – –

Wetääkös nahka, rahkanen suo! –

Siukut! nyt rinkiin remahtakaa;

Laukata, nauraa, langeta saa.

Silmät siki-umpeen,

Korvat kovaan lumpeen;

Pelimanni oksentaa.

Huh! tyttö-hurjat, hentoo ne mennä!

Nostata helmaas Liisa ja lennä;

Wie – Pelimanni tahtoo –

Pihkaa ja viinaa tilkka vie.

Sotkunen kuule! tunnetkos tuota

Nyt joka astuu akkunan luota?

Eukkohan tuolla kahtoo

Karsas-silmä. Sekö lie,

Wiulu – – – Pyylevä pankka;

Wiulu – – – Astuu kuin ankka;

Wiulu – – – – – – – –

On siinä muori nuori kuin tie.

Tyttöjä tääll’ on vaikkapa nais;

Oltta ja viinaa oivalta sais;

Täällä olet sinä,

Täällä olen minä,

Täält’ ei poiskaan haluttais.

Kemell

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK WÄHÄNEN LAULU-KIRJA ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

SUURELLE RUHTINAALLE

LAULU SUOMESSA

LAULU SUOMELLE

SUOMENMAALLE

MENESTYS SUOMESSA

SUOMALAINEN LAULU

SAWOLAISENLAULU

KOTO-MAAMME

POHJALAISEN KANTELE

OPISTOLAIS-LAULU

ELÄMÄN NAUTINNOSTA

ANNI

IKÄWÖITSIÄ

KANTELEEN SOITTAJA.

INGEBORIN WALITUS

RAKKAUS

NEITON KUOLLO

WILHELMI JA EMMA

PETETTY NEITO

IDA JA FRANS ALFRED

KULTAANSA IKÄWÖITSEWÄ

KREIWIN SYLISSÄ ISTUNUT

KULTANI KUKKUU KAUKANA

KULTASENI

KULTAANSA SUREWA

TURWATON

SUOSIO

LEIWOSELLE

KIILTO-MATO

LÄHTEELLÄ

JOUTSEN

MIES

TALON-POJAN LAULU

NUOREN-MIEHEN LAULU

KEWÄ

KEWÄ-LAULU

KESÄN WIIMEINEN KUKKA

ISÄ JA POIKA

MUINASTEN AIKOJEN MUISTO

HERRAKSI AIKOWA JUSSI

MORSIAN-TANSSI

WEKKULIN KOTO-PERÄ

JUSSIN LAULU KUKOSTA

JUOMA-LAULU

SAKSAN-WIINA JA KALJA

OLUT JA WIINA

JUOMA-LAULU

JUOMA-LAULU

PUNSI-PULLON KUOLEMASTA.

JUOPPO-ÄMMÄN WALITUS

WIIPPERÄN ULLALLE

KROUWILAN ÄMMÄLLE

JUOPPO JÖRSISTÄ WALITUS-LAULU

YLÖLLISYYS

SOMA SOTKUSESTA

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE